Du vækkede mig ikke.
- Du sov. - Du vil ikke spise sammen med mig.
Jeg ville da ikke koge æg til dig, hvis jeg ikke kunne holde dig ud.
Te eller kaffe?
Er nogen pige blevet her længe nok til at finde ud af, hvad du tænker på?
- Hvad skal du lave i aften? - Jeg skal mødes med min datter.
Din datter? Hende har du holdt godt skjult.
Har jeg det?
Hun har været et år i udlandet.
Ville du have te?
Jeg skrider.
Hyg dig med din datter.
Må jeg se billetten?
Billetter?
NEUSTADT, VESTTYSKLAND 1958
Hallo, du der!
Løft fødderne.
Så, dreng.
Op med dig.
Det skal nok gå.
Sådan. Hvor bor du?
Det er lige deroppe. Jeg klarer mig nu. Tak.
Farvel.
Pas på dig selv.
Jeg er bekymret for ham. Han ser herrens ud.
Drengen vil ikke have læge.
- Jeg har ikke brug for en læge. - Udmærket.
Lad os nu ikke skændes om det.
- Sig mig. Hvor gammel er du nu? - Michael er femten.
Det er skarlagensfeber.
Han skal holde sengen i adskillige måneder. I fuld isolation.
Gå væk, Emily. Han smitter.
Emily.
Hvordan har du det?
Bedre.
Jeg glemte at sige...
- Da jeg var syg, hjalp en kvinde mig. - Hjalp hun dig?
Hun hjalp mig hjem.
Har du hendes adresse?
Hallo?
Ja?
Jeg kommer med blomster som tak.
Læg dem over i vasken.
Jeg ville være kommet før, men jeg har ligget i sengen.
- Har du det bedre? - Jo tak.
- Har du altid været svagelig? - Nej, jeg har aldrig været syg.
Det er ufattelig kedeligt. Der er ikke noget at lave.
Jeg gad ikke engang læse.
Nå, men tak endnu en gang.
Vent.
Jeg går med. Jeg skal på arbejde.
Vent ude i gangen, mens jeg klæder mig om.
Der står to spande til dernede. Du kan fylde dem og bære dem op.
Du ser latterlig ud. Se engang, dreng.
Du kan ikke gå hjem i den mundering.
Tag tøjet af, så fylder jeg badekarret.
Går du altid i bad med bukser på?
Kom nu. Jeg skal nok lade være at kigge.
Jeg henter et håndklæde.
Så var det derfor, du kom tilbage.
Hvor er du smuk.
Hvad snakker du om?
Se på mig, dreng.
Langsomt. Langsomt.
- Du har bragt din mor i forlegenhed. - Hvor tit skal jeg sige undskyld?
- Du gjorde hende bange. - Jeg for vild og blev forsinket.
Hvordan kan man fare vild i sin egen by?
Jeg ville til slottet, men endte på sportspladsen.
- Det er i hver sin ende. - Bland dig udenom.
- Han lyver. - Han lyver ikke.
Michael lyver aldrig.
- Far, jeg går i skole igen i morgen. - Lægen beder dig vente tre uger til.
- Jeg gør det alligevel. - Peter!
Sådan her?
Sådan, ja.
Nej, ikke så hurtigt.
Det gør ikke noget.
Gør det igen.
Hvad hedder du?
- Hvad? - Dit navn?
- Hvorfor vil du vide det? - Jeg har været her tre gange.
Jeg vil vide, hvad du hedder. Hvad galt er der i det?
Ingenting, dreng. Der er ikke noget galt i det.
- Jeg hedder Hanna. - Du så helt mistroisk ud.
- Hvad hedder du, dreng? - Michael.
Michael?
Jeg er altså sammen med en Michael.
Hanna!
Hemmeligholdelsens begreb er centralt i den vestlige litteratur.
Man kan sige, at hele idéen om karakter er defineret -
- af folk med bestemte oplysninger -
- som de af forskellige grunde -
- det være sig perverse så vel som ædle -
- er opsat på ikke at afsløre.
Du fortæller aldrig, hvad du har lært.
Lært?
I skolen.
Lærer I sprog?
Ja.
Hvad for sprog?
Latin.
Sig noget på latin.
Quo, quo, scelesti, ruitis? Aut cur dexteris aptantur enses conditi?
Det er Horats.
Det er vidunderligt.
Vil du have noget græsk?
Oi men ippeon stroton oi de pesdon. Ego de ken otto tis eratai.
- Det er smukt. - Hvor ved du det fra?
Hvordan kan du vide det, når du ikke aner, hvad det betyder?
- Hvad læser I i tysktimerne? - Vi læser et skuespil.
Af Gotthold Ephraim Lessing. Har du hørt om ham?
Skuespillet hedder "Emilia Galotti".
- Du kan læse det. - Jeg vil hellere høre på dig.
Godt.
"Første akt, første scene.
Et af prinsens gemakker. Prinsen:"
Jeg er ikke ret god.
Fortsæt.
"Beklagelser. Ikke andet end beklagelser.
For himlens skyld. Er livet ikke andet end arbejde?
Tænk, at der er nogen, der er misundelige på os."
Du er god til det, ikke?
God til hvad?
Til at læse op.
- Hvad er det, der er så morsomt? - Jeg troede ikke, jeg duede til noget.
Hvad laver du? Hvad går det ud på?
Hvorfor lader du, som om du ikke kender mig?
Det er dig, der ikke vil kendes ved mig. Hvorfor satte du dig i bivognen?
Hvad tror du, jeg lavede? Hvorfor tror du, jeg sad der?
Hvor skulle jeg vide det fra? Jeg har været på arbejde. Jeg skal i bad.
Jeg vil gerne være alene. Vil du ikke godt gå?
Jeg var ikke ude på at gøre dig vred.
Du magter ikke at gøre mig vred.
Du betyder ikke nok til at gøre mig vred.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Jeg har aldrig været sammen med en kvinde før.
Vi har været sammen i fire uger.
Jeg kan ikke leve uden dig.
Det kan jeg ikke. Bare tanken om det piner mig.
Jeg satte mig i bivognen, fordi jeg troede, du ville kysse mig.
Troede du, vi kunne elske i en sporvogn, dreng?
Er det rigtigt, hvad du sagde? At jeg ikke betyder noget for dig?
Kan du tilgive mig?
Elsker du mig?
- Har du en bog med? - Ja, det har jeg.
Jeg tog en med i morges.
- Hvad er det for en? - Homers Odyssé. Jeg har den for.
Vi laver om på rækkefølgen.
Læs først højt for mig, dreng. Så kan vi elske bagefter.
- Odysséen af Homer. - Hvad er en odyssé?
- En rejse. Han tager på en rejse. - Godt.
"Muse, fortæl mig om manden, den vidtbefarne -
- som flakkede viden om, da han først havde styrtet det hellige Troja."
Kom herhen.
"Han trykkede hendes hånd mod sine læber.
Hun var død.
Hjælpen kom for sent eller forgæves."
"Jeg kravlede ind og så en lysning på størrelse med et soveværelse.
Der var slyngplanter over det hele, og der lå en mand og sov.
Og for dælen, om det ikke var min ven Jim."
"Da du nåede i land, regnede jeg med, at jeg sagtens kunne indhente dig -
- men da jeg så det hus, satte jeg farten ned."
"Lady Chatterley mærkede hans nøgne hud mod sin -
- da han trængte ind i hende.
En tid var han inden i hende..."
Det er afskyeligt.
- Hvor har du den fra? - Jeg har lånt den af en i skolen.
Du skulle skamme dig.
Fortsæt.
"Tusind tønder trotyl og ti tordnende tyfoner!
Det er jo vand! Hvad havde du ellers regnet med?"
Whisky.
"Whisky, for dælen. Whisky.
Whisky? Det kan du ikke mene, kaptajn."
Det er nok for i dag, dreng.
Jeg tænkte på... Tror du, at du kan få fri lidt?
- Vi kunne tage på en tur. - Hvad for en tur?
En cykelferie. Bare to dage.
Jeg har en rejsefører. Jeg har planlagt ruten. Se.
Hvad siger du?
Jeg siger, at du vist godt kan lide at lægge planer.
"Jeg er ikke bange.
Jeg er ikke bange for noget.
Jo større lidelse -
- jo større kærlighed.
Farer øger kun min kærlighed.
Og skærper den, fjerner tvivlen.
Jeg vil være din eneste engel.
Du vil være smukkere, når du forlader livet, end da du kom.
Himlen vil tage dig tilbage, se på dig og sige:
'Kun én ting kan gøre os så fuldkomne.
Og det er kærligheden.'"
Goddag.
Hvad kunne De tænke Dem?
Hvad skal du have?
Bestil du. Jeg tager det samme som dig.
To gange pølse med kartoffelsalat og to øl, tak.
- Tak. - Jeg håber, Deres mor er tilfreds.
Jo tak. Hun synes, maden var dejlig.
Kom.
Jeg skal vise dig, hvor vi skal hen.
Det er lige meget, dreng. Jeg vil helst ikke vide det.
- Hvad laver du? - Jeg skriver et digt. Om dig.
Må jeg høre det?
Det er ikke færdigt. Jeg læser det for dig en dag.
- Godmorgen, Hendrick. - Godmorgen, hr. Berg. Sal 306.
Alt vel, Michael? Skynd dig. Du kender hende jo.
- Vi ses. - Held og lykke.
Alle bedes rejse sig.
Værsgo at sidde ned.
Send tiltalte ind.
De kommer.
Goddag.
- Hvad sagde hun? - Goddag.
Tag godt imod jeres nye studiekammerater. Sid ned.
Goddag.
- Jeg hedder Sophie. - Jeg hedder Michael.
Odysséen. Find jeres bøger frem.
Alle tror, Homer skriver om en hjemkomst -
- men Odysséen handler om en rejse. Hjem er det sted, han drømmer om.
Berg, jeg skal ikke forstyrre, men vi skulle studere Homer og ikke Sophie.
- Er det ikke pragtfuldt? - Jo, det bliver en dejlig sommer.
- Hvorfor går du allerede? - Han går altid tidligt.
- Skal du nogen steder hen? - Vi ses i morgen.
Undskyld, jeg kommer så sent.
Jeg blev forsinket i skolen.
Jeg har en ny bog med.
"Damen med hunden".
Af Anton Tjekhov. "Folk talte om -
- at et nyt ansigt var dukket op. En dame med en lille hund."
Schmitz. Lige et øjeblik.
Jeg har læst indberetningerne om Dem. Fremragende arbejde.
De skal arbejde på kontoret.
De er blevet forfremmet. Tillykke.
Lad os komme videre.
Kom, Michael. Lad os gå.
Det skulle være en overraskelse på din fødselsdag.
- Kom. - Hvad er der?
- Det er jeg altså ked af. - Vi troede, det kunne glæde dig.
Jeg har en aftale.
Kom nu, Michael.
"Rundtomkring kastede stjernerne deres skælvende skin på bredden..."
- Åh, dreng. - Hvad er der?
- Hold op. - Hvad er der nu galt?
Der er ikke noget galt.
Ingenting.
Du spørger aldrig...
Du spørger aldrig, hvordan jeg har det.
Du siger aldrig noget.
Jeg har faktisk fødselsdag.
Jeg har såmænd fødselsdag. Du har aldrig spurgt, hvornår det er.
- Hvis du vil skændes... - Nej, jeg vil ej. Hvad er der med dig?
Hvad kommer det dig ved?
Det hele sker på dine betingelser.
Vi gør, som du vil. Altid. Mine venner ville holde fest for mig.
Hvad laver du så her? Gå tilbage til din fest. Er det det, du vil?
Det er altid mig, der må sige undskyld.
Du skal ikke sige undskyld. Det er der ingen, der skal.
"Krig og fred", dreng.
Nu skal du gå tilbage til dine venner.
Noget galt?
Det er ham.
Godt.
Giv drengen noget at spise.
Vi regnede nok med, at han kom tilbage til os til sidst.
Hr. Berg? Klokken er otte.
Deres datter.
Tak.
Julia.
- Har du ventet længe? - Jeg kom tidligt.
Velkommen tilbage.
Nå, hvad vælger du så?
Det ved jeg ikke. Jeg har det meget godt i Berlin.
- Har du talt med din mor? - Jeg ville bare gerne væk.
- Paris var bare ét sted ud af mange. - Fri for dine forældre.
Jeg ved godt, jeg var besværlig.
Jeg var ikke altid åben over for dig.
Jeg er ikke åben over for nogen.
Du var ret fraværende.
Men jeg har altid troet, at det var min skyld.
Julia. Hvor kan man tage fejl.
- Vi ses snart igen. - Vi ses.
- Farvel, far. - Farvel, Julia.
De, der skal deltage i seminaret, bedes blive i lokalet.
Professor Rohl kommer om et øjeblik.
JURIDISK FAKULTET HEIDELBERG 1966
Ja.
Det ser ud til, at vi er en lille sluttet kreds. En udvalgt kreds.
Det bliver et enestående seminar.
Vi begynder med læseplanen, mine herrer. Karl Jaspers...
- Og damer. - "Det tyske skyldproblem".
- Nå, her holder du til. - Ja.
Kom ind.
- Du tager det alvorligt. - Det ved jeg såmænd ikke.
- Du er ret alvorlig. - Sådan er jeg opdraget.
Hvad med dig? Tager du det alvorligt?
Er du sikker på, du vil læse i aften?
Ja.
- Men jeg læser ikke hver aften. - Vi ses i morgen.
Skal jeg hjælpe?
- Hvad skal alt det politi? - Tage sig af demonstranterne.
- For eller imod. - Begge dele.
Sikke et cirkus.
Alle bedes rejse sig.
Alle fotografer må forlade salen.
Retten er sat. Værsgo at sidde ned.
Først skal vi høre begæringen fra hver af de tiltaltes advokat.
De vil hævde, at tiltalte ikke bør være fængslet, før sagen er afgjort.
Sagerne behandles en ad gangen.
- Kuglepen? - Jeg har.
Hanna Schmitz.
- Er De Hanna Schmitz? - Ja.
Vær rar at tale højere.
- Jeg hedder Hanna Schmitz. - Tak.
Er De født den 21. oktober 1922?
Ja.
I Hermannstadt. Og De er nu 43 år?
Ja.
- Meldte De Dem til SS i 1943? - Ja.
Hvorfor meldte De Dem?
- Arbejdede De da hos Siemens? - Ja.
De var blevet tilbudt forfremmelse. Hvorfor foretrak De SS?
- Protest. - Jeg omformulerer spørgsmålet.
Jeg forsøger at fastslå, om hun gik frivilligt ind i SS.
Af egen fri vilje.
- Jeg hørte, der var arbejde at få. - Fortsæt.
Jeg arbejdede på Siemens, da jeg hørte, at SS søgte folk.
Var De klar over, hvad Deres arbejde bestod i?
De søgte vagter.
- Jeg søgte jobbet. - Arbejdede De først i Auschwitz?
- Ja. - Indtil 1944.
Så blev De forflyttet til en mindre lejr i nærheden af Krakow.
- Er der noget i vejen? - Jeg har det fint.
I 1944 var De med til at flytte fangerne i de såkaldte dødsmarcher.
- Hvad synes du så? - Det ved jeg ikke.
- Det var ikke helt som forventet. - Ikke? Hvordan?
- Hvad havde du forventet? - Jeg synes, det var spændende.
Spændende? Hvorfor synes du, det var spændende?
Fordi det er retfærdighed.
Et samfund mener, at det er styret af noget, der kaldes moral.
Men det er det ikke. Det er styret af noget, der kaldes lov.
Man er ikke skyldig i noget, blot fordi man har arbejdet i Auschwitz.
Der arbejdede otte tusind mennesker i Auschwitz.
Nøjagtig nitten er blevet dømt og kun de seks for mord.
En dom for mord kræver bevis for hensigten.
Det siger loven.
Spørgsmålet er aldrig, om det var forkert, men om det var lovligt.
Og ikke efter vores love. Nej, efter den tids love.
- Er det ikke... - Hvad?
- Snæversynet? - Ih jo. Loven er snæversynet.
På den anden side vil jeg tro -
- at folk, der slår andre folk ihjel, er klar over, at det er forkert.
Fru Schmitz, kender De denne bog?
Ja.
Dele af den har allerede været læst op i retten.
Den er skrevet af en overlevende.
En overlevende fange, Ilana Mather.
Hun kom til lejren som barn, ikke sandt?